Veckan efter att mor träffat far vann hon en kamera på lotteri.
Far tyckte vinsten borde vara hans eftersom han betalt lotten.
Mor sa att för att få del i vinsten måste han gifta sig med henne.
Och så gjorde de det.
Min mor hette Maria. Min far hette Sigfrid men kallades alltid Sigge.
Och jag fick heta Maja.
- Ska vi leka, Maja? - Inte idag. Fröken Öst kommer.
- Kommer hon hit? - Till oss.
Fröken Öst var min lärarinna.
Att hon ville komma på visit var mer än jag vågat drömma om.
- Ett så fint hantverk. - Den har far gjort.
- En sån duktig far Maja har. - Min man var till sjöss en gång.
- Såja... - Tack så mycket.
- Här är en bok Maja kan få låna. - Tack, fröken Öst.
- Maja har berättat att ni läser ihop. - "Onkel Toms stuga."
(FYLLESÅNG + STEG I TRAPPAN)
Ursäkta mig.
Guds frid...
Kom, Stina. Stina, kom. Kom till pappa.
Kom till pappa. Kom till pappa. Kom! Så... kom till pappa!
- Nej. Släpp henne. - Kom, kom, kom...
Släpp! Släpp!
Nådens ljus skall ej honom vara glömd
Och solen skall icke vara gömd
Gömd
Såja. Nu har ni varsin bild av vår gamle kung, så ni ska minnas honom.
Här har vi vår gamle kung Oskar.
Skolan var det bästa jag visste.
Fröken Öst var både snäll och klok och lagom sträng.
Jag drömde om att få bli lärarinna.
Är det någon som vill fråga något?
Maja!
Brukade kung Oscar slå sina prinsar och prinsessor.
Kung Oscar hade bara prinsar, Maja. Men om han haft små prinsessor-
- och de gjort något som gjorde att de var förtjänta av det...
Ja, då tror jag nog att de hade fått lite smisk av kungen när de var små.
Det var alltid osäkert med arbetet i hamnen.
Far var stark som en björn, så fanns det arbete brukade han få det.
Satans jävlar! Tror ni att ni kan göra vad ni vill med oss? Era svin!
(HON NYNNAR)
Inte en droppe.
Gårdarna drällde av ungar och husen var slitna och trånga.
På dass stampade vi alltid med fötterna för att skrämma råttorna.
Men hos oss höll mor rent och fint. Hon sa att "man ser det man vill se".
Mors stolthet var hennes symaskin. Begagnad och köpt på avbetalning.
Hon kunde sy vad som helst. Hon tog 50 öre för byxor med gylf.
- Ska jag inte sy en kappa också? - Nej, det tror jag inte.
Det blir väl aldrig så rent som när Maria var hos oss.
- Ska hon inte börja hos oss igen? - Jag har ju barnen.
Jaså? Maria har väl en dotter stor nog att ha tjänst nu?
Maja... Maja går ju i skolan.
Säg till när flickan är stor nog. Det duger inte att spara sig
Sigfrid Larsson...
Återigen berusad på allmän plats.
Nästan alla vi kände var med i nykterhetslogen "Vårblomman".
Men var gång far bröt löftet så åkte vi ur.
Efter ett tag fick vi vara med igen. Tills vi åkte ur nästa gång.
(HON NYNNAR)
Får du benan rätt nu, då. Va?
Är det fint?
- "Si..." - "Signe."
- Varför står det "Signe"? - Jo, de kunde inte stava till Maria.
Äh, de stava lite fel. - Ville, dragspel...
Här, far.
Men ner till skeppet Hulda ty så var skutans namn
En rasker sjöman ilar ifrån sin flickas famn
Med tårar uppå kinden...
Logen hade två lösenord, frihet och försoning.
- Visste man inte, kom man inte in. - Försoning.
(HAN SÄGER LÖSENORDET HÖGT)
Lösenordet ska ju egentligen vara hemligt.
(HAN VISKAR LÖSENORDET)
- Goddag, mor. - Åh, Sigge!
Farmor älskade far. Men vi älskade inte farmor.
- Goddag, lilla Maria. - Goddag, tant.
- Hälsa på farmor nu. - Goddag.
Bland berg och skog en hydda stod Det var ett nödens hem
Ty hemmets far en drinkare var Nu kan ni gissa sen
Det var en kall och bister natt Och mannen borta var
I hemmet finnes knappt ett bröd Och elden slocknat har
Säg du, min vän, som nu hör på Säg, vill du dricka mer?
En dryck som liv och hälsa tar Samt skövlar hus och hem
Riv genast sönder satans garn Och var ej lastens träl
Låt glaset stå, till Jesus fly Och då blir allting väl
Ingen kunde dansa som far.
Mor sa han kunde fått vem han ville. Men det var henne han hade valt.
(HÖGLJUDD GÄSPNING)
Jag var så stolt över dig ikväll, Sigge.
Nu lovar du...
Aldrig mer!
- Aldrig mer spriten! - Ja, för fan!
Jag står på för...
(HAN LÅTER FÖRKYLD)
- Stockholmarn, ta en rejäl sup. - Nej, tack.
"När jag efter en vecka lämnade urmakarna"-
- "hade mina åsikter om socialismen tagit fast form. Jag var anarkist."
- Anarkist? - Här, Sigge. Läs där.
Jaha. "Socialistiska Ungdomsförbundets..."
- Ska du gå när jag kommer? - Varifrån ska vi annars få pengar?
Du ska inte städa hos kapitalistsvin. Förstår du vad jag säger?
- Var har du lärt dig såna ord? - "Såna ord?" Jag säger vad jag säger.
Var är den där Ville? Kalle kom hem, slagen rent blodig.
- Byxorna är nerpissade också. - Kalle började.
- Ge pågen rejält med pisk. - Jag fostrar. Ingen skvallerkärring!
- Har du gjort det? - Kalle började.
Har du gjort det, säger jag?
Kalle började snacka skit om far.
Kalle sa att far var en fyllehund.
Ville försökte bara skydda far.
- Maja har inget ont gjort. Sluta! - Lite stryk har ingen dött av.
Hej!
Vill ni ha en slurk?
- Mor... - Hej!
Håll käften, finnjävel. Låt mina ungar sjunga.
Nej, nu räcker det.
Vad fan? Får man inte ha lite roligt, va?
- Så en ängel vakar över ungarna? - Låt ungarna sjunga för kaptenen.
Det var fint, ungar, det var fint. - Vad fan snackar ni om?
(REPLIK PÅ FINSKA)
Vad säger han? Vad är det för babbel?
(REPLIKER PÅ FINSKA)
(HAN SJUNGER PÅ FINSKA)
Nej, vad fan gör du? Din jävla finnjävel...
Sluta! Sluta!
Sluta!
Nej...
Sluta!
Ta var sin karamell här, och så kan ni gå in och titta på fåglarna.
(FÅGELKVITTER)
Det är kanariefåglar.
Karlar är ett elände hur de än är. Men det begriper du väl.
Du kan inte flytta hit med dina ungar bara för jag fått din far på halsen.
Far...
Det är Sigge. Jag kan inte stanna hos honom längre.
Han lovar hålla upp med spriten men bryter hela tiden sina löften.
- Kan far hjälpa mig med pengar? - Du ska tänka, Maria...
Att vad Gud sammanfogat kan ingen människa upplösa.
- Han slår både barnen och mig. - Du ska stanna hos Sigfrid.
Till döddagar.
Ingen människa ska upplösa det Gud har förenat.
Nu får du gå. Jag ska hem nu.
Hem?
Till Kristina.
Mor är död, far.
Ja.
- Fira, för helvete! - Det är strejk, för fan.
Så det är här du är. Ja, du, Maria, nu får du ha gubben hemma hela dan.
Det är strejk. Nu ska herrarna få veta vad vi är värda.
Vad vi är värda! Vad är vi värda, då? Utan pengar!
Jag får inte skura hos fler och jag syr varje natt.
Det är slutskurat hos herrskapsfolk. Snart är det vi som är herrar.
Här ser du en som är snabb som fan och het på gröten.
- Nej, inte nu! Sigge! - Ska du ha mig i stutabåset? Kom nu!
- Nej, släpp mig! - Så, så, så...
- Sluta! - Nej, men?
(PLINGELING)
(FIOLSPEL)
(HUND YLAR)
(PLINGELING)
Nej, Leo.
Leo, kom!
Ut! - Förlåt, han är bara en valp.
Jo, den här kameran, kan man göra något med den?
- Göra? - Jag har haft den länge.
- Jag vet inte om den duger. - Ja, vi ska se efter.
Jo...
Det är ju en fin kamera. Det är en Contessa.
- Är det en plåt i kassetten? - En plåt?
- Jodå. - Kan det vara värt något?
- Tänker ni sälja den? - Jo.
- Vad är den värd? - Jag är inte riktigt säker på...
Det är ju en fin kamera, men...
Lämna den här ett par dar, så ska jag ge er ett pris.
Ja, jo, då så...
Ska ni inte lämna ett namn?
- Ett namn? - Så jag vet vems kameran är.
Ja! Ja, Larsson.
Fru Larsson... det låter inte som hon kommer härifrån landet.
Nej, jag jag är född i Finland, i Raivola.
Pedersen är namnet.
Jag kommer från Danmark. Odense.
- Nej, det ska ni behålla. - Jaha?
- Tack, då. - Välkommen åter.
Fru Larsson!
Piff, paff, puff!
Kom i morgon så får ni ett pris och så ser vi om ni fastnade på plåten.
Go home!
- Go home till England! - Go home! Go home!
Far brydde sig inte mycket om politik.
Men låta engelska strejkbrytare göra hans arbete... var mer än han tålde.
(MISSNÖJDA RÖSTER)
(SKRIK)
Jävla England!
- Här ska fru Larsson få se. - Nej, men som jag ser ut.
Bilden har lite skavanker eftersom plåten var gammal.
Jag kan inte begripa hur det blir till.
Ah...
Får jag be om fru Larssons hand? Så där...
Titta!
Där!
Ett underverk.
Håll fast.
Inte ska ni sälja denna fina kamera utan att ha prövat den.
Om ni har fem minuter ska jag visa hur man gör.
- Lycka till. - Tack.
Ni måste sitta alldeles stilla.
Och kom ihåg, inte ett knyst om detta till en enda levande människa.
- Det här är vår hemlighet. - Far, då?
Nej, inte till far heller.
Ett underverk.
...och tre laddade kassetter.
Och röda lyktan.
- Herr Grevelius, fru Larsson. - Goddag.
Och framkallning och fixering.
Inte kan jag ta emot det här. Jag har ju inga pengar.
Ni har ju kameran jag ska köpa. Jag tar den i pant men i ert förvar.
- Men... förvar? - Ni kan använda den.
Och så drar vi av för plåtar och material när jag köper den.
Jaså?
Jaha.
(ALLMÄNT SORL)
Det kommer att smälla om vi inte nöjer oss med de löner vi har.
- Varsågod. - De ska inte tro att de är nåt!
- Vi får väl ge igen. - Klart att vi ska ge igen.
- Vet du inte vem Krapotkin är? - Nej, det vet jag inte.
Anarkisten som skrivit den här boken.
Och här...
Nej...
Såja...
Där ligger de jävla blackfittorna och trynar.
Man skulle stoppa en dynamitgubbe i arslet på dom.
Tur att inte hela du strejkar.
Du är för jävlig. Hoppa upp däruppe.
Du har visst inte fått komma till på länge.
Vad i helvete...
- Vad var det? - Inte fan vet jag.
- Vad har de gjort? - Ingen aning.
Är de inte riktigt kloka?
Men... det är ju han.
Var har du varit?
Det är strejken.
Hela natten?!
I natt har det... skett stora saker.
Det kan jag tala om för dig. Stora saker.
Jaså? Du luktar ju parfym.
Nej, parfym? Det här är dynamit.
Dynamit luktar jag. Parfym?!
En arbetare tjallar inte. Punkt slut.
- Men 1.000 kronor... Klart nån gör. - Nej!
Vad skulle du ha, då? 10.000, va?
1.000 kronor! Vad skulle man inte kunna göra för dom?
Du och jag... och Lill-Sigge.
Nu får du fan kamma till dig. Nu får det vara nog.
- Men tänk om... ...du inte vore så korkad...
...och kom ihåg vad han hette. Det vore väl nåt annat det.
Anton.
Anton Nilsson.
- Anton Nilsson? - Ja!
1.000 kronor. Klart det är nån som inte kan hålla flabben.
Nu går vi in.
De har fått fatt i mördaren.
- Vilken jävla mördare? - Han på Amalthea.
- Det var väl ingen mördare? - En död och sju skadade.
- Strejkbrytare. - De är väl människor, de med.
"För attentatet å logementsfartyget Amalthea har såsom misstänkt"-
- "anhållits en person mot vilken starka indicier förekommer."
"Den anhållne Anton Nilsson tillhörde ungsocialistiska partiet"-
- "där han räknas bland de mest fanatiska."
"Misstankar finns att han haft andra personer bakom sig. Utredning pågår."
Vart ska du, då?
- Var har du dom? - Vadå?
Var har du pengarna? Tusenlappen. Du har ju varit och tjallat.
- Var har du pengarna? - Jag har inte gjort nåt.
Sigge. Jag har faktiskt inga pengar.
Sigfrid Larsson? Du kan komma med här.
- Vad gäller det? - Det tror jag nog att du vet.
Är det nåt att bråka om? En liten hurring.
En död och flera skadade och det kallar du "en liten hurring".
Tror ni att jag varit med och sprängt?
- Jag är oskyldig. - Det tror inte polisen som såg dig.
Sigge, vad har du gjort?
Ja, ja...
Ja...
Men nu ska Dalman få att göra med ohyran här inne.
- Det var ett tag sen. - Dalman?
Ja, han får väl börja slipa stålet nu.
Jag kom att tänka på Tektor. Säger det namnet dig nånting?
Jo, han fick de hugga tre gånger innan huvet föll av. Aj, ja, aj.
Ja, men du behöver inte... Var lugn. Det var inte Dalman den gången.
Nej, så är det, ja.
(NÅGON SJUNGER INTERNATIONALEN)
Det är många som har sångröst härinne. Din kumpan mittemot...
Han sjunger också på sista versen. Men du är tyst, du.
- Fru Larsson? - Jo. Vad gäller saken?
Jag skulle bara säga att hon inte ska vara rädd.
- Nu förstår jag ingenting. - Hon ska inte oroa sig.
Han har inte sprängt nån i luften. Inte häromnatten i alla fall.
Sigge följde mig hem. Det kryllar ju av engelsmän och allt kan hända.
Sen blev det som det blev. Det vet ni väl? Hur het han är på gröten.
Kanske skulle jag prata med polisen. Vad tycker fru Larsson?
Ät nu ordentligt, Sigge lilla, så du får krafterna tillbaka.
Vad ska jag med dom? Tro inte att jag får arbete bara för strejken är slut.
Vilken tur att du kände den där Matilda.
Satans ungar, vad håller ni på med? I Amerika kommer polisen att ta er.
Det gick bra för faster Toras man i Amerika.
Han skickade biljetter till henne och ungarna, så de också kunde åka dit.
- God resa. - Tack.
- Vad är det där? - En kamera.
Ställ upp er nu.
- Titta in i kameran. Titta på mig. - Ja.
Ett, två, tre.
- Då får vi ta och skynda på. - Nu måste vi fara.
Adjö, adjö.
Den där tar jag hand om. Den går till lånet.
Nej, den tar du inte. Bara så du vet, så är den redan i pant.
Hos fotograf Pedersen på Södra Förstadsgatan.
- Har du gått bakom ryggen på mig? - Vem har gått bakom ryggen på vem?
- Ska du börja med den skiten, så... - Här...
Det skulle vara överraskning till jul men nu kan det göra detsamma.
- Det är jag som har tagit det. - Har du?
Efter strejken fick far inte mer arbete i hamnen.
Men far gick aldrig länge utan arbete.
Larsson har ju god hand med både djur och hjon.
Ålund ska nog sluta snart. Han har fått en släng av socialismen.
- Den åkomman lider inte Larsson av? - Nej, det gör jag inte. Tack.
"Sen skapade vår Herre smålänningen och gjorde honom kvick"-
- "glad och duktig för att skaffa det han behövde i sitt fattiga land."
Bra, Maja. - Då kan Ingeborg fortsätta.
- Jag, fröken? - Ja, Ingeborg, varsågod och stå upp.
"Jag... vet..."
Högre, Ingeborg.
"...ett land på jor... den som..."
Nej!
Såja, barn!
Det var ett bra försök, Ingeborg. Varsågod och sitt ner.
Ingeborg! Ingeborg!
Ingeborg!
Gud som haver barnen kär Se till mig som liten är
Vart jag mig i världen vänder står min lycka i Guds händer
Lyckan kommer, lyckan går Den Gud älskar lyckan får.
Såja. Nu ska ni sova. God natt.
Så...
Gode Gud, låt Ingeborg leva igen. Förlåt. Låt Ingeborg leva igen.
(KNACKNING)
God kväll. Kom in.
Jo, jag undrar... om inte Maria ville fotografera Ingeborg i morgon?
Som ett minne. Maria ska få betalt.
Varsågod.
Jag har aldrig sett henne så vacker.
Vad kostar det?
Nej, det kostar ingenting. Det är till Ingeborgs minne.
Åh...
Kunde jag få behålla den här?
Det där är bara något jag tog först innan jag tog bilden.
Nej, inte alla har gåvan att kunna se.
Det har fru Larsson.
Får jag denna har ni betalt plåtarna och papperet och löst er pant.
Piff, paff, puff. Så var det gjort.
Fru Larsson, jag har så många kunder.
Nu när min assistent ska sluta, så tänkte jag... kanske...
...fru Larsson kunde börja hos mig.
- Jag? - Ja.
Men det kan jag inte.
Barnen och...
(INTERNATIONALEN SPELAS UTANFÖR)
(INTERNATIONALEN TRALLAS)
- Jaha, Larsson. Och lilla frun med. - Goddag.
- Här väntas det tillökning, ser jag. - Det stämmer, direktörn. Nummer fem.
Ja, såna fina ungar får man väl inte nog av.
Låna en vagn i morgon och ta familjen på en utflykt.
- Tack, direktörn. - Ni kan vara stolt över er man.
Hoppas han har lika god hand med sin lilla fru som med hästarna.
Goddag. Tack!
Du har visst god hand med kapitalet.
- Detta är Maggan, bokhandelsbiträde. - Sigfrid Larsson, f.d. Hamnbuse.
Maria Larsson, goddag.
Inte den blicken, Sigge. Maggan är min.
Jaha, vad har jag här, då?
Goddag, goddag.
- Ville! - Kom igen, Anton.
- Ville! - Ja, Ville!
- Jag sa ju det. Jajamänsan. - Bra!
Leo!
Kom!
Kom nu!
Leo, kom!
Men ska inte far också gå hem?
Vad står du där och glor på? Gå och lägg dig!
Hallå! Här är din egna blomstergubbe som kommer med blomsterprakt-
- till min lilla egna lilla gyllene ros. Varsågod.
- Från ängarna har jag slitit. - Var har du varit?
Upp och hoppa! Nu ska vi ha roligt. - Hej, gumman. Upp och hoppa!
Hej, tomtegubbar, slå i glasen och låt oss lustiga vara
Mor, kan vi inte få åka? Mor, kan jag ta med kameran?
Nu ska vi fan ut och åka. Så är det med det.
Stanna!
- Stanna! - Stanna!
Ptroo!
Såja, såja...
Goddag.
Vi flyttade från Malmö till Limhamn. Det var mögligt och dant.
Men där fanns också nåt som vi aldrig haft förut.
Anna, går du bort till väggen där och... trycker på...
Åh! Varde ljus! Spelet, spelet...
Far sa att från och med nu blir allt bättre.
Vi fick två nya syskon, Anna och Elon.
Och nu var det Ville som var familjens speleman.
Både far och Ville hade fått arbete i kalkbrottet. Och det var fast arbete.
Maja, in med er!
- Ge fan i Mausern. - Far var glad att bli mobiliserad.
Världskrig kunde inte vara värre än kalkbrottet.
Ta fram kameran och ta en bild på oss så du har nåt att minnas oss vid.
- Jag vet knappt var den är. - Englund, vi ska ta en bild.
Aldrig i livet! Inte i borgaruniform...
Ta Mausern och ställ upp dig nu. Maggan vill ha en bild på sin gubbe.
(PLINGELING)
- Vad kan jag hjälpa till med? - Herr Pedersen, är inte han här?
Fotografen är upptagen i ateljén.
Då kanske jag kan hjälpa er i stället.
Jag ville helst prata med herr Pedersen.
Jaha.
Det är nån som söker herr Pedersen härute.
- Ett litet ögonblick, så kommer jag. - Jaha.
Fru Larsson...
Ja, det var inte igår.
Min man vill ha en bild av sig i uniform.
- Det ska vara uniformer i år. - Herr Pedersen.
- Herr Pedersen! - Ett litet ögonblick, kapten.
Så jag skulle behöva papper och kemikalier.
- Jaha. - Fröken Petrén.
- Dra Brandenburger Tor bakom kapten. - Javisst. - Ursäkta mig.
Ni fotograferar alltså fortfarande.
Jag har inte haft framme kameran sen långt innan vi flyttade.
Till Limhamn.
- Det finns ju spårvagn. - Linje 4.
- Kapten kan inte vänta längre. - Snart fem! Jag måste iväg.
Ett litet ögonblick, kapten.
Fru Larsson är en av våra käraste kunder.
- Jaha. - Kom snart igen.
- Jaha, då så. - Tack.
Åh, för all del.
Så...
Maja, fröken Fagerdal har en bror också.
- Ja? - Ibland kan han...
Nej, det var ingenting.
- Adjö då, mor. - Adjö.
(DÖRRKLOCKA)
Det här är min bror Algots klocka. Han samlar på klockor, så akta...
- Försiktigt. - Ja, fröken Fagerdal.
Om Maja blir en lika duktig piga som sin lilla mamma-
- så kan hon en vacker dag hjälpa mig med perukerna.
Tänk att de inte tvättar håret ordentligt, när de säljer det.
Maja, vad väntar Maja på? Knäpp upp åt mig.
Ett öre loppan får hon, men då ska hon också hjälpa mig med liniment.
Tänk, vad man ska lida för andras orenlighet.
- Algot, kom du ihåg linimentet? - Ja.
Ska Maja också smörja dig på ryggen?
Inte i afton.
Stäng dörren, för fan!
- Jävligt förkyld. - Är det din tredje vända, Sigge?
Ja, det kan du ge dig fan på. Det var gott, det här.
- De vågar inte ens ge skarpa skott. - Vem vågar vända ryggen till dig då?
Far sa att han aldrig ätit så bra som under kriget-
- och nån fiende såg han inte skymten av.
Jag säger bara det, en sån här soppa till, så vågar inte en jävel sig hit.
PRUTT-PRUTT
En loppa.
Två loppor.
Tre loppor.
Fyra och fem små loppor.
De vill jag ska smörja hans rygg.
Så. Gode Gud välsigna maten, amen.
Det är en stor tid vi lever i. Allting förändras.
- Snart finns inga gränser i Europa. - Nej, herr Fagerdal.
Min syster tog till Bylunds. Maja och jag får klara oss ensamma.
Maja kan göra klart för att smörja min rygg nu.
Maja har samma nätta händer som sin mor.
Maja, söta... Maja. Lilla snälla Maja.
Du har det väl bra här? Lilla snälla rara Maja.
Nej, Maja. Maja! Maja! Maja!
Maja! Maja, öppna nu!
Du missförstår mig. Maja... Öppna nu. Lilla, snälla, rara Maja.
Öppna nu, Maja!
Det var ju synd med det där missförståndet.
Ingen missförstår att er bror är en riktig bock.
- Vad är det Maria säger? - Jag var också tvungen att freda mig.
Jag har aldrig hört på maken. Min bror var inspicient på...
...Det Kongelige teater i Köpenhamn. - Var glad ni inte hört på maken.
Tur att Sigfrid inte har permission. Hade han fått veta...
Ja, men alla tycker ju om lilla Maja-
- så vi finner en plats till henne hos en av mina väninnor.
Maja har dessutom lön innestående hos herrskapet.
- Det får vi tala om. - Det har jag verkligen inte tid med.
När kriget varat i flera månader i Europa var det Trekungamöte i Malmö.
Ursäkta.
Nordiska kungarna rådslog om hur våra länder skulle hållas utanför strider.
(APPLÅDER)
Vårt land, vårt land, vårt fosterland
Ljud högt, o dyra ord!
Ej lyfts en höjd mot himlens rand
Ej sänks en dal Ej sköljs en strand
Mer älskad än vår bygd i nord än våra fäders jord
Ett fyrfaldigt leve för konungarna. De leve hurra, hurra, hurra, hurra!
Du gamla, du fria, du fjällhöga nord
Du tysta du glädjerika sköna
- Är det min bild? - Ja, de köpte bilden.
Här! Det är inte mycket men kanske nåt extra inför julen.
Min bild... i tidningen!
- Far... - Goddag, far.
Goddag, far. Mors fotografi är i tidningen.
- Är det hos Larssons? - Ja.
Men Sigge...
- Vad fan håller du på med? - Fotograferar julporträtt.
Är du inte riktigt klok? Va?
- Ut med dom! - Sigge...
Här kommer jag hem och har riskerat livet. Kör iväg kärringarna!
- Så, vems tur är det? - Jo, det var här.
Titta in i kameran. Piff, paff, puff.
- Maggan har stuckit. - Igen?
Denna gång har hon tagit ungarna med sig.
Min kärring håller bara på med den där jävla kameran.
Maria, hon är en pärla.
Ja, pärla och pärla...
Hon är hård.
Som flinta.
Tillbaks till Sahara.
Sa du "Sara"?
Sahara! Öknen, Englund, för fan.
Torkan.
Kylan.
Nätterna och tystnaden.
Nej, titta här...
Usch, jag luktar bara fisk.
Det sitter i vad man än gör.
Det luktar gott. Det luktar hav.
Och du som ville bli upptäcktsresande.
(SKRATT UTANFÖR)
Hur går det med konfirmationen, Maja? Går det bra? Kan du buden?
Vartenda ett, far. Det sjätte med.
"Du ska icke begå äktenskapsbrott." Vad är det?
"Vi skola frukta och älska Gud, så vi för ett rent och tuktigt leverne."
"Både i ord och gärningar och att var och en älskar och ärar sin äkta maka"
Jag har sett Maja och Gunnar pussas.
- Vad sa du att du har gjort? - Jag har sett Maja och Gunnar pussas.
Är det sant? Så fröken tror hon är varenda slyngels lilla fästmö.
Va? Jag ser allt, jag ser allt. Så är det.
Om du pussar på en pojke, så ser jag det på dig.
Så passa dig!
Vilka fina barn du har, Maria.
Se på min Elsa. Hon är ju ingenting.
Säg inte så, Anna.
Vad ska det bli av henne? Hon duger inte till nåt.
Hade jag vetat det, hade jag gjort som Ahlströmskan.
Vad menar du?
Hon hoppade från köksbordet tills ungen släppte.
Jag skulle vilja fotografera henne. Får jag det?
- Elsa? - Ja.
Ja.
Ja, det är klart.
- Hur är det? - Han mår mycket bättre nu.
Se efter Elon ett tag till. Jag ska fotografera lilla Elsa.
- Men mor, Gunnar väntar redan. - Då får han vänta lite till.
Mor bryr sig bara om sina bilder. Och den där Pedersen.
Åh, förlåt! Maja...
Och far som bara springer efter andra.
Jag kan inte begripa varför herr Pedersen vill ha en bild av mig.
Kan jag inte få säga Maria?
- Javisst, herr? - Ludwig... Efraim...
- Sebastian. - Ja, säg Sebastian.
Sebastian.
Maria.
Är fru Pedersen också intresserad av fotografering?
Kan Maria titta in i kameran.
Nej, fru Pedersen bor i Köpenhamn numera...
...och heter fru Listreus.
Så... Ja, titta här. Piff, paff, puff.
Kriget bara fortsatte och vi åt nästan inget annat än kålrötter.
Kokta kålrötter, stekta kålrötter, stuvade kålrötter.
Men vi behövde i alla fall inte svälta för far arbetade i kvarnen.
Men hungriga, det var vi jämt.
Det är inte lönt, Sigge.
Englund!
Är du tillbaks? Så det blev ingen revolution i Eslöv heller, då?
Maggan, då?
De har så vackra ögon.
- De tittar på mig, mor. - Maja, älskling.
Det här du, Englund. Duva med sås. Det är annat än bara kålrötter, det.
I Amerika skulle de kallas sparvar. Där äter man inget mindre än kalkon.
Ska inte farmor också åka till Amerika?
Så snart kriget är slut ska faster Tora skicka en biljett.
- Då blir ni av med mig. - Är det ett löfte, det?
Englund borde åka till Amerika. Där kan alla hitta nåt som passar.
- Goddag, farmor. - Nej, men goddag på dig, Sven.
Passar det att komma nu, när farmor är på besök?
- Sven har vart och läst. - Pastorn säger att jag har läshuvud.
Du ska arbeta och göra rätt för dig som alla andra.
Har man möjlighet att bli nåt, så ska man väl försöka ändå.
Fröken öst har sagt att jag kan få läsa tyska med henne.
- Jag vill bli lärarinna. - Det är mycket man vill.
Och pengar regnar inte från himlen. Så är det med det.
(PRUTT)
Satans kålrötter!
Det kanske blir med luftballong till Amerika.
Far hade svårt att förlåta Englund för att han hade hängt sig.
Inte för begravningskostnaderna utan för att han förlorat sin bäste vän.
Jävla Englund. Jävla Krapotkin.
Sigge! Kom och se här.
Är inte det där din kärring?
Jo, det är det.
- Nej, nej, nej. - Så, så, så.
- Ni får komma tillbaka i morgon. - Öppna dörren!
- Det är stängt. - Jag vet.
- Sigge... - Nej, nej. Förlåt, det är stängt.
- Jag förstår inte. Vem är ni? - Vad har du ihop med min kärring?
Jag tar det här med mig. Har du nåt ihop med henne, så passa dig.
Det kan jag tala om för dig. Jävla fotografjävel!
Kom nu, Sigge.
Såja... och så tar vi av strumporna också.
- Jag hoppar ner i vattnet. - Ja.
Plaska i vattnet, så... Du ska bli så ren och fin.
- Vad är det här? - Var har du fått det ifrån?
Jag frågar, vad är det här för skit?
Sitt nu för fan inte på arslet och ljug mig rätt upp i synen.
Var den påskharen den ende du kunde bedra mig med?
- Du har alltid varit så nogräknad. - Svara på frågan! Och passa dig...
- Kameran, den ska väck härifrån. - Nej! Den rör du inte.
Det kan du ge dig fan på att jag ska göra. Ta fram kameran nu.
Kameran tar du inte!
- Jag slår ihjäl dig. - Gör det och få slut på allt.
- Bakom ryggen! På mig! - Gör det.
Va?!
Ja, du med dina fruntimmer.
Vilken ynkrygg du är.
Så... nu har ni badat färdigt.
(SKRIK)
Och bonden, han kör timmer i skogen tralala
Så fick han då höra
tralala, trä och trall och tralala
Kriget verkade aldrig ta slut, och vi hade en mun till att mätta, Erik.
- Erik... - Han har inte ätit på hela dan.
Far!
Erik har fått barnförlamning.
- Jag hoppade från köksbordet. - Men varför i allsindar...
Sigge tvingade sig på mig. Jag ville inte ha ungen.
Min Erik, jag försökte göra mig av med honom.
- Det är mitt fel att han är sjuk. - Det var ju bara som hon hittade på.
Hon gick säkert till en fosterfördrivare.
Det är inte alls ditt fel, Maria.
Så där, ja. Bra, Erik. Fint.
Efter flera månader fick Erik komma hem från sjukhuset.
- Hej, katten. - Ja, där är den ju.
- Vad gör katten? - Leker.
- Va? - Leker.
Varför leker misse?
Mor...
- Se så fin han är. - Ja!
Det är du. Du är så fin.
- Katten! - Och där är katten, ja.
Han har väntat på dig så länge. Han har saknat dig. Katten...
Nej!
Fy!
Jag vill inte ha den längre. Det är som om... bilderna tar över.
- Nej, men... - Jag glömmer att vara mor.
- Jag blir en annan människa. - Nej, men...
Nu tar vi en kopp. Kom.
Vad är det du ser, när du ser genom kameran, Maria?
Du ser en värld att utforska och bevara och berätta om.
Den som har sett det, för dem går det inte bara att blunda.
Det finns ingen väg tillbaka.
Men du kunde kanske ta mitt porträtt i stället.
Vad säger du?
Paris!
Katakomberna.
Jag vet.
(HUNDEN YLAR IHOP MED FIOLEN)
(GNÄGGNING + HUNDSKALL)
Men vad tar du dig till, hästajävel? Nej!
Fan! Hästajävel!
Vad i helvete håller du på med? Är du inte klok?
Får jag se på benet. Såja. Lyft.
Skaffa hit en veterinär. Bara att avliva kräket.
- Sigge kan det här med häst. - Är han slaktkunnig, då?
Var jag det skulle du inte stå kvar här. Dra åt helvete, jävla skithög.
Jädra tur att han stupade framför ögonen på Larsson.
Det kunde varit vem som helst. Det här får duga som stall så länge.
- Han var istadig. - Vad heter han?
Han heter...
- Krapotkin. - Kra...
...potkin.
Han skulle heta Englund, men jag vet inte om namnet är lämpligt på en häst
- Nej... - Det får bli bra med Krapotkin.
Far, vi ska på biograf.
Ska inte far följa med?
- Far kan väl få följa med? - Vad är det där för en häst?
Så...
Ja, nu får vi skynda oss.
Och vad har ni så jävla roligt åt?
Va?
Är det åt mig ni skrattar?
För att jag sliter medan ni sitter och har hur jävla roligt som helst.
Är det det? Va?
Den elaka busen såg precis ut som far.
Det var så roligt för farbror Piff Paff Puff gick som Charlie Chaplin.
Hur fan kan du?
Mina barn!
Hur kan du ta med... mina barn?!
Vi har bara haft lite roligt.
Jag ska tamejfan skära halsen av dig nu.
Nu räcker det.
Gud ska veta att jag har försökt, men nu räcker det!
Visst...
Jag ska fanimej mörda dig!
Gör det! Gör det, Sigge, men tänk på barnen.
Polisen kom och tog far. Och den här gången fick han stanna i fängelset.
Kan du hämta ljuset också?
- Vad gör ni? - Vi gör ett paket till far.
- Han har det bättre än vi. - Men mor, far är alldeles ensam.
Ska mor lämna far nu?
- Ska inte mor det? - Just nu har vi annat att tänka på.
Är det för att morfar sa, att mor skulle stanna hos far till döddagar?
Morfar har ju varit död i tio år nu.
Varför ska mor bry sig om det, då? Vi klarar oss ju.
Det är bättre utan far. Sven kan läsa på kvällarna.
- Jag kanske kunde få läsa tyska? - Jag vill inte höra mer.
Maria Larsson!
Goddag.
- Maria Larsson? - Jo.
Jo, jag behöver pengar till hyra och mat.
Vi är en stor familj och...
- Hur många barn? - Sju.
Min man kan inte försörja familjen.
Varför kan inte maken försörja familjen?
- Han är... - Ja, men tala högre, människa!
Förlåt.
Skäms?
För vad er man har gjort?
För att jag inte saknar honom.
Det här botar det mesta. Madeira.
Nej, nej, nej... Jag smakar aldrig starkt.
Det här är inget starkt. Det är bara dofter i ett glas.
Det är ett bevarat landskap som dina bilder.
Maria...
Skål!
Skål, Sebastian.
Jo, jag hade nånting här.
Nej!
Titta, Leo! Vi blir allt mer lika, du och jag.
Tackar.
- Då så! - Maria, jag vill säga nåt.
Att få lära känna dig hör till det bästa som har hänt mig.
Jaha, här står fru Larsson och drömmer.
Goddag. Ja, hyran, ja...
Tror herr Olsson att vi kunde få uppskov?
Jag har beställning på en kappa. Jag syr så fort det går.
Jag skulle kunna ta hästen, så är hyran betald tills maken kommer hem.
- Ja, tack. Om jag får tänka på saken. - Gör det, fru Larsson. God middag.
Krapotkin är ju fars häst.
Jo, men vi måste ha till hyra och mat. Vi kan väl inte äta Krapotkin.
Fru Larsson, jag kom att tänka på en sak.
Skulle ni kunna tänka er att fotografera min butik?
Blir det bra kunde jag rekommendera mina bättre kunder att anlita er.
Tack.
Tack så mycket.
- Vad gör mor? - Packar ner fars saker.
- Ska jag hjälpa mor? - Nej, jag klarar det själv.
Så du kom i alla fall.
Har du sett?
- Hej på dig, gubbajävel. - Hej.
- Anna! - Far!
Nej men, vad fan?
(GNÄGGNING)
Krapotkin!
Så du behöll honom i alla fall.
- Far... - Ville!
Jaha, du cyklar på den där. Det är ju min.
(SKRATT)
Elon!
Hej, lilla gubben. Du har vuxit du också, tror jag.
Får jag se på dig... Är du blyg för pappa? Inte?
Älskar du pappa? Det är bra.
Såja...
Sov gott.
(PLINGELING)
Ja...
Kanske du vill ta min gamla förstoringsapparat.
Goddag.
Jag försökte berätta senast.
Jag vill bo närmare min dotter.
Jag ska bli morfar.
(HARKLING)
Om nån vecka ska jag flytta till Odense.
Här...
Den här passar dig.
Det är en Contessa.
Ta den. Använd den.
- Fröken Petrén tar över butiken. - Ja, och då blir det sybehörsaffär.
- När reser du? - Endera dagen.
- Stadsbudet har kommit nu. - Ja, jag kommer.
Jag kan skicka ett bud med förstoringsapparaten.
(FIOLSPEL)
Ptroo!
Varsågod.
Ja...
Det är lite att ordna med, men... Vi flyttar snart in.
Jag har fått låna så vi har till att komma igång.
Vad säger du?
"S. Larssons åkeri."
Ingen hade väl trott att far skulle bli sin egen åkare.
Ingen utom far själv, kanske. Men så blev det och det gick så bra-
- att han kunde bjuda på skjuts vid logens årliga utflykt.
Faster Tora var hemma från Amerika med alla sina ungar.
Det gick bra för oss och vi barn behövde inte överge våra drömmar.
Sven blev först i släkten med att ta studenten.
Erik lärde sig aldrig gå utan kryckor, men simma, det kunde han.
Ibland satte han sig på havsbottnen. "Man tänker så bra därnere", sa han.
Och så väger man ingenting.
När mor tittade på sina bilder brukade hon säga:
"Tänk att vi finns här, för alltid."
"Att de här ögonblicken ska finnas kvar i evighet."
Men varför mor stannade hos far har jag nog aldrig förstått.
Kanske var det kärlek.
(TICK-TACK-TICK-TACK...)
Mor var inte frisk.
Hon hade ett fel på hjärtat.
En tid efter utflykten dog hon.
Långt senare upptäckte jag en oframkallad glasplåt i hennes kamera.
Det var den enda bild som mor tog av sig själv.
Textning: Marianne Marty